Traducerea și adaptarea Vlad (blitzard43@yahoo.com)ź - 2014
Ai întârziat!
Un urs. Un urs și un copac.
Un burete gălbui?
Un șoarece și o stea.
Un bărbat gol, cu barbă.
Un soldat verzui.
- Un copil. El e Alesul! - Un burete gălbui?
Taci din gură, mamă.
Al patrulea bărbat călărește un cal alb, cu o lampă verde pe cap.
- O fi unul sau amândoi. - Ăsta-i un taxi.
Soare. Mult soare. O lucrare măreață.
Văd aur. Aurul e cheia.
Aur? Aur.
Aur.
Marea prostituată cu 7 capete a Babilonului
este aici, printre noi. Încearcă să ne amăgească
cu minciunile ei. Singurul lucru pe care-l dorește
e să ne înghită sufletele.
N-o lăsați pe această prostituată să vă seducă.
Singurul lucru pe care-l dorește e reinstaurarea domniei păgâne.
Aur, aur decontat la gramaj.
Sunt cu toții aici.
Te-ai mișcat! Te-am văzut când te-ai mișcat.
Mami!
Bună ziua. Ce mai faci, frumoaso? Ce ochi frumoși albaștri ai!
Nati, aici erai! Poftim... Mergi cu mine în camera aia mică?
Spune-mi măcar o vorbuliță!
- 20 grame, 400 Euro. - Dar au aparținut mamei mele!
Mă gândesc numai la tine, ți-o jur!
E gata.
L-au deschis.
Toată lumea la podea. Ăsta e un jaf!
Puneți toate valorile în geantă. Repede!
- Sergio, adună tot. - Și ceasurile?
Nu, alea nu valorează nimic. Ia inelele. Sunt din aur masiv.
Sergio, ia și lănțișoarele. Mai repede!
Cu siguranță n-ai pic de rușine să aduci un copil aici.
Dacă mai scoți un cuvânt, te ucid.
Are dreptate. Copilul ăsta ar trebui să fie la școală acum.
Gura, curvo! Ține capul jos!
Ce se petrece aici?
- Aproape am terminat. - Ai luat băiatul cu tine? Ești țicnit?
Îl iau în zilele de marți și o dată la două weekend-uri.
Nu vreau să pierd nicio zi cu el, de dragul unui jaf.
I se putea întâmpla ceva. Nu se procedează așa.
Trebuia doar să intre și să ia banii. Fac eu asta în locul lui.
În felul ăsta, suntem împreună. Sergio, vino la mine.
- Înțelegi că fac asta pentru tine, da? - Sigur, tati. Înțeleg bine.
Cu cine vrei să stai? Cu mami?
- Sau cu mine? - Cu tine, tati.
Vrea să stea cu mine.
Fac asta pentru fiul meu. Și dacă va fi să merg la închisoare, voi merge.
Sunt sătul până peste cap să plătesc despăgubiri
judecătorilor și vrăjitoarei ăleia de mă-sa.
Iisus are dreptate! Judecătorii sunt întotdeauna de partea mamelor.
Plătesc pensie alimentară,
educația copilului, asigurări și nu mai am bani de chirie.
Te-ai gândit vreodată ce crede ea despre faptul c-ai fugit cu altă femeie?
Cum să fug cu altcineva dacă eu dorm în mașina mea?
Ajunge!
Tu! Stai pe loc.
Ticălosule!
Fugi! Fugi!
Ai grijă!
Să mergem! Ticălosule!!
La o parte! Fugi din calea mea, boule!
Hai! Fugi!
Să mergem!
La o parte, cucoană.
Fugi, Iisuse! Scapă-ți pielea!
Nu știu unde este. Probabil că doarme.
Ia copilul, Iisus!
Ce i-ai spus?
Ești proastă?
Sigur. Auzi, trebuie să închid.
Fugi!
- Sonia! - Oprește, ștoarfo!
Să nu crezi că nu te aud.
Sonia ! Sonia! Unde pleci? Oprește! Oprește mașina!
- Sunt la volan. - Oprește!
- O cunoști? - E iubita mea.
Atunci de ce ți-a luat mașina?
Ticălosule!
Spre autostrada M-30. Calc-o!
Pe unde o luăm? Pe Mendez Alvaro sau prin tuneluri?
- Pe unde vrei tu, boule. - Gura!
Oricare rută e mai convenabilă.
- Ești dobitoc? - Eu?
De ce i-ai spus iubitei tale unde ai parcat mașina?
Nu i-am spus nimic cretinei ăleia.
Știe totul. Nu trebuie să-i spun nimic fiindcă ghicește totul.
Deunăzi, eram la club... Ies afară și hop, ea era la ușă. Mă aștepta.
- Tati, e un om lângă mine. - Nu acum, campionule. Nu acum.
Ai trăi mai bine fără ea. Ai fi mai calm.
Ajutor! Ajutor!
Jos! Jos! Iisus!
- Taxiul ăsta e ocupat. - Așteptăm unul liber?
Dacă nu vă deranjează, ar fi mai bine s-o luăm pe bulevardul Vicente Calderon.
Știu sigur că la ora asta traficul e mai lejer.
- Cretinilor! Dobitocilor! - N-am văzut nimic!
"Armagedon".
Poftim, e maică-ta.
- Mami? - Ce faci, scumpul meu?
- Minunat! - Ai mâncat de prânz?
- Nu. - De ce?
- Și nu mi-am făcut nici temele încă. - De ce?
- Merg cu tati cu taxiul. - Unde mergi?
- Poliția ne urmărește. - Poftim?
- Dă-mi telefonul. - Am jefuit un magazin.
- Dă-mi telefonul, te rog. - Avem un sac plin cu aur.
- Dă-mi telefonul, neobrăzatule. - Dă-mi-l pe taică-tu.
Bună, Silvia, ce mai faci? Da, eu...
Mă joc cu copiii în parc. Da. Da.
Păi, da... acum... facem temele, luăm prânzul și...
restul. Scuze, trebuie să închid. Îmi pare rău.
Jose? Ce se petrece acolo?
Eu mă dau jos aici.
- Vă rog, ajutor! Poliția! Ajutor! - Cine strigă acolo? Jose?
Salvați-mă de aici, vă rog! Poliția!
Intră în mașină, cretinule!
- Vrei să blochezi portierele? - Da, pentru siguranța copilului.
- Dumnezeule, Jose, ce se petrece acolo? - Îmi cer scuze, Silvia.
- Mă auzi? - Da.
- Ce-i dai de mâncare copilului? - Câteva sandvișuri și o Cola.
Dar eu te-am întrebat vreodată ce-i dai de mâncare copilului?
- Nu fi nesimțit! - Nu sunt nesimțit.
Mă calci pe nervi când mă tot întrebi ce fac cu copilul.
- Ce-ai spus? - Nu trebuie să-ți dau explicații.
Fiindcă sunt taică-su. Se simte perfect cu mine!
Accelerează sau îți rup capul. Trebuie să închid. Pa-pa!
Calc-o!
La podea!
- Sergio, ai pățit ceva? - Parcă am fi în "Grand Theft Auto San Andreas"!
Acum încotro? Autostrada spre Burgos, Zaragoza, Extremadura sau mergem spre sud?
- Spre sud! Spre sud! - De ce spre sud?
Fiindcă ăia scapă întotdeauna spre sud. Merg în Mexic.
- Aici nu suntem în filme. - Spre Portugalia?
- Mergem în Franța. - De ce în Franța?
Fiindcă voi locui în Disneyland. Ăsta e în Paris.
N-am spus că vom locui exact acolo, Sergio. O să mergem să-l vizităm.
- Apoi mai vedem, da? - Mă vezi tu pe mine c-aș trăi în Disneyland?
- Tu poți merge unde vezi cu ochii. - Întocmai, dar nu e corect.
Îți iei copilul după tine la un jaf, iar acum el decide unde fugim din țară?
Nu-i putem satisface orice moft. Nu te lăsa dus de val.
- Spune-i! Spune-i și tu! - Îmi cer scuze.
Dacă tot mergem în Franța, trebuie să-mi sun soția.
- Să-i spun că nu ajung la cină. - Dă-mi telefonul.
O să se enerveze. Va fi furioasă.
Puneți mâinile unde v-am spus, dle. Aveți grijă la mâini!
Nu-mi răspunde. Nici măcar să răspundă la un telefon nu poate.
- Poate n-are semnal acolo unde e. - Serios? Creierul lui n-are semnal.
Aveți idee de când n-a mai plătit pensia alimentară? De 3 luni.
De 3 luni îl doare-n fund de fiul lui!
Uniforma i-a rămas mică copilului. Îi cade rangul dacă ar munci și el?
Te-ai gândit să aranjați o custodie comună pentru copil?
M-am gândit să-l trimit la închisoare pentru neplata pensiei.
Iar dvs veți primi un sedativ acum.
- Păreți foarte agitat. - Dar n-am nimic.
Auzi, custodie comună...
L-am reclamat la Tribunalul pentru minori și familie. Data viitoare
își va vedea fiul din spatele gratiilor. Poate atunci se va trezi.
Mută pacientul ăsta de aici! Nu vezi că e foarte grav?
Bandiții înarmați au furat 25.000 de inele de aur,
dintr-un magazin de bijuterii din Puerta del Sol.
- Iisus a pus totul la cale. - Cine e Iisus?
- Ce-a spus? - Nu știu.
Cum adică nu știi? Nu ești traducătoare?
El a spus "Nu știu".
Niciunul nu știa numele celorlalți.
Spune-le să-și dea măștile jos. Acum!
Haide!
Fir-ar...
Ne-am cunoscut la magazin. N-am luat niciun ban și am vândut tot ce-am primit.
Sfântul Iuda Tadeu, făptuitorul de miracole. Sfântul patron al cauzelor aproape pierdute.
Jaful a fost floare la ureche. O groază de aur, pază puțină.
Trebuia să intrăm în magazin, fără să atragem atenția.
- M-am prins. - O să vezi cum îi prind eu.
Toți sunteți animatori de stradă, în piață?
- A spus "nu". - Cum adică nu?
- Îți bați joc de mine? Haine d-astea porți? - Sunt haine de serviciu.
Sergio... Sergio?
De ce faci mutra asta? Doar suntem implicați amândoi, nu?
Suntem împreună. Asta ne-am și dorit, nu?
Pentru numele Domnului, are 10 ani! A trecut printr-o situație disperată.
E-n stare de șoc, traumatizat pe viață.
- Tu ai copii? - Cred că nu.
Atunci taci din gură. Habar n-ai de nimic.
Dar dacă chestia asta e ca la carte, viața lui va fi distrusă pe veci.
Ce carte? N-ai citit o carte în toată viața ta de rahat.
Te rog să ai grijă. Armele sunt foarte periculoase în spații strâmte.
Nu vreau să fiu o pacoste, ați avut destule până acum.
Dar trebuie să ajung de urgență la Badajoz. Acolo lucrez.
Iar eu o să plâng, fiindcă nu mi-am făcut temele.
O să le facem când ajungem acolo. Bine?
Mami mi-a spus că mai întâi trebuie să-mi fac temele.
Faci cum spun eu! Acum nu ești cu maică-ta, ești cu mine.
Cu maică-ta faci ce spune ea, cu mine faci ce spun eu.
O să facem temele alea, dar nu acum.
Mai târziu, da?
Polițaii!
Bine, gata, asta e.
Hai să vedem, Sergio, ce facem acum? Ce părere ai?
Mi-am uitat ghiozdanul în magazin
cu tot cu teme, acolo pe tejghea.
- Ce-ai spus? - Ce facem acum? Ne întoarcem?
O clipă, o clipă...
Îți mai aduci aminte ce ți-am spus
când a început anul școlar și ți-am cumpărat caietele?
- Da. - Ce ți-am spus?
Să-mi scriu numele, adresa și numărul de telefon pe prima pagină.
- Ca să nu le pierd. - Și ai făcut-o?
Nu.
Bineeee!
Sergio Fernandez, Bulevardul Logio nr. 5 Mami: 690 389689, Tati: 646 704334
Da, eu sunt.
Da, e fiul meu.
Nu, e cu tatăl lui. Ce s-a-ntâmplat?
Unde ați spus?
Nu, nu se poate. Cred că e o confuzie. Sunteți sigur că e vorba de el?
Da.
Da. Am înțeles.
Am priceput.
Nu e bună, coniță. Ce folos? Poza e foarte deteriorată.
- Asta a fost făcută la nuntă. - Dar nu-i putem vedea chipul.
Am păstrat o poză de la nuntă, fiindcă apare tatăl meu în ea.
Avem nevoie de o poză unde să-i vedem chipul, pentru a-l identifica.
Asta-i tot ce am. Asta e făcută când am deschis magazinul de casete video.
- Iar asta când am deschis un magazin non-stop. - Cu produse alimentare?
Vindeam cartușe pentru imprimante.
I-am spus că e o idee stupidă, dar nu mă asculta niciodată...
Iar asta când am deschis un restaurant chinezesc. Iar chinezii i-au dat foc.
Aici e la înmormântarea lui socru-miu.
Bietul om n-a dus-o mult. El ne acoperea toate cheltuielile.
Trebuie să restaurăm pozele astea.
- Cu tatăl meu? - Nu, cu soțul tău.
Amintește-ți că a comis un jaf, ajutat de fiul tău.
- Ce? Cu fiul meu? - Ce te uiți așa la mine?
- Scuze, am crezut că i-ai spus tu. - Nu poți spune asemenea lucruri.
Trebuia să-l așteptăm pe psiholog, Jaime!
- Vino aici. - Calmează-te!
Poftim, stai jos. Ușurel. Trage-ți sufletul puțin.
Liniștește-te, da? Privește aici, pe monitor.
- E gol? - Nu, e costumat în Iisus Cristos.
- Pictat în argintiu, precum animatorii de pe stradă. - Sau cel puțin așa credem.
- Sergio! - Silvia! Silvia! Calmează-te!
Silvia, liniștește-te! Facem tot ce e omenește posibil
să-ți găsim fiul. Silvia!
Vorbește cu ea! Să ne dea o poză cu băiatul ei!
Am mers prea departe și ți-am spus prea multe. Nu vrem să te necăjim.
Vrem să fim permanent în contact cu tine. Dacă te sună, ne anunțați imediat, da?
Ascultă-mă! Nu poți conduce în starea asta.
Trebuie s-o supraveghem. Trimite pe cineva să-i supravegheze
casa și s-o urmărească peste tot.
Să trimit pe cineva? N-avem pe cine, Jaime. Noi trebuie s-o supraveghem.
Du-te și adu cheile mașinii.
Du-te, boule!
Sergio... Sergio, scumpul meu, răspunde la telefon. Te rog!
V-am uitat deja chipurile. V-o jur!
În plus, ce-ați făcut mai exact? Ați furat? Cine nu fură în ziua de azi?
Vă rog, lăsați-mă să cobor, să pot ajunge în Badajoz.
N-am să spun nimănui nimic.
- Tati, mi-e foame. - Nu putem opri acum.
- Mai întâi trecem granița, Sergio. - Mami zice să mănânc de 5 ori pe zi.
- Mami îți spune ce vrea. - Iisuse, copilul are dreptul să mănânce.
Nu vom putea ajunge flămânzi și obosiți în Franța. Va trebui să oprim în curând.
Trebuie să ne oprim în curând să mâncăm și să vorbim. Mă auziți?
Ne-a văzut chipurile. E o prostie să crezi că Badajoz nu ne va ține minte.
Asta nu-i o excursie de plăcere. Poliția ne-a văzut. Iar eu nu-s Iisus.
- Și cum să-ți spun? Mohammed? - Iar eu Soldățelul de Plumb, da?
- Bun și așa. - Numele lui e Jose.
Jose Fernandez Cuesta. E divorțat. Vrea custodia mea comună.
- Mama-l refuză fiindcă e iresponsabil. - Ascultă la mine!
Mama ta are dreptate. Scuze, Jose. Dar tot nu e corect.
- Apropo, eu sunt Tony, omule. - Du-te dracului! Nu-mi pasă.
- Iar eu Manuel Sanchez Garcia. - Încântat de cunoștință.
- Am 3 copii și locuiesc în Aluche. - Mă rog... Bine?
El e Marquitos. Plânge când plec la muncă.
Ăsta e Alejandro, cel mai mare, iar ea e fata mea, Laura.
Mă iubește mult de tot. A așezat poza mea lânga cea cu Justin Bieber.
- Și de ce-mi spui toate astea? - E frumos, nu?
Deorece nu vreau să mă omori, doar fiindcă nu mă cunoști.
- Precum pe tipul din Badajoz. - Cine a spus ceva despre vreo crimă aici?
Și avem multe în comun. Femeile mi-au distrus viața.
Maică-mea, sor-mea și nevastă-mea se înțeleg de minune.
Stau toată ziulica în cafeneaua Corte d'Ingles și mă bârfesc.
La școală e la fel. Unii copii spun totul despre ceilalți.
Sunt asemenea unor mori stricate, pălăvrăgesc încontinuu.
Să nu devenim niște masculi șovini, vă rog.
Pe de altă parte, vă mărturisesc că ador femeile.
Și eu.
De exemplu, Sonia, tipa cu care locuiesc.
- E bestială. - Cea care a plecat cu mașina noastră?
N-avea de unde ști. Cum să-i fi spus că iau mașina să fug de la un jaf?
- Mașina e a ei? - Da. Sigur.
Și mașina și casa, câinele...
Câinele e un boxer marfă de tot, pe nume Acadea.
- Acadea? Cu ce te ocupi, în afară de jafuri? - Eu?
- Da, cine altcineva? - Relații Publice la Clubul Spermă.
Acum clubul e închis. Un idiot a murit în toaletă.
- Ce e Clubul Spermă? - O discotecă.
Fiindca s-a-nchis, m-am apucat de jafuri. Nu îndrăznesc să-i spun Soniei că-s șomer.
E avocat. Se ocupă de cazuri grele. Muncește din greu și când vine acasă
vrea să și-o tragă, nu să-mi asculte mie problemele. Înțelegeți?
- Sau, ți-e frică de ea. - Frică?
Păi, da, cred că mi-e frică de ea.
Sergio...
Sergio, te rog, răspunde la telefon.
E foarte puternică și foarte deșteaptă. La naiba, eu nu mi-am luat nici bacu'.
Nu sunt de nasul ei. Sunt un ratat.
Și la muncă și acasă și în pat. E foarte bună, mă dă pe spate.
Ai probleme în pat? Ai spus că nu ești bun de nimic.
Trăiesc într-un stres continuu.
Vine acasă de la tribunal și zice: "Tony, ce avem la cină?"
Iar eu nu gătesc, fiindcă nu știu cum să folosesc aragazul.
Are o groază de butoane.
Pun tigaia pe aragaz și nu se încălzește deloc.
Înțelegi ce vreau să spun? Apoi mergem în pat.
Mă apucă de beregată asemenea unei bestii, până nu mai pot să respir.
Tot sângele mi se ridică la cap, îmi vin amețeli...
- Și nu mai rămâne nimic în... - Sculă?
- Sergio ! - Știați că 52% dintre bărbații peste 30 de ani
sunt incapabili să finalizeze actul sexual?
- Asta vă învață la școală? - Nu, am citit la mami, în "Cosmopolitan".
Ascultă la mine, e o mare minciună.
- Inventează tot felul de statistici. - Eu am doar 26 de ani.
- Mi s-a-ntâmplat și mie o dată. - Continuă!
Era femeia perfectă.
Craci și țâțe mari, sugrumate la tâmple. Totul îți tăia răsuflarea.
De parcă eram într-un film porno. Ne prosteam și noi...
când pur și simplu nu mi s-a mai sculat. Mi s-a făcut frică...
- În final i-am tras-o, după ce i-am acoperit fața cu perna. - Și dacă-mi dă papucii?
- Dacă găsește pe altul mai bun? - Sunt asemenea unui blestem.
Sunt niște demoni. Ne înnebunesc de cap.
Ba te părăsesc, ba se întorc... ba nu mai vor să stea...
Omule, îți intră-n cap, în locul ăla din creier, occipital sau cum îi zice...
Ajungi să te sinucizi pentru o femeie din astea!
Iar când a pus laba pe tine, ai face bine să-i tai degetele.
Mi-a ajuns până peste cap! Suport porcăria asta de prea mult timp.
Mă alătur vouă, băieți. N-am jefuit vreo bancă până acum fiindcă n-am boașe.
- Mulțumesc. - Și încă ceva.
Nu mai e nevoie să mă ameninți cu pușca. Tony! Jose!
- Considerați-mă din banda voastră. - Adică? Vrei și tu o parte din aur?
- Nu, voiam doar să spun că... - De ce te-am crede?
Tati, ne urmărește poliția.
Nu, așteaptă. Scap eu de ei. Puneți-vă centurile, băieți.
- Jose! - Nu trage tare, nu trage.
Astfel, se va bloca. Sergio, ajută-l!
O să risc totul acum. Țineți-vă bine!
- Ai grijă. - Copaci!
- Ține-te! - Nu.
- Am scăpat de ei? - Hai s-o mai facem o dată!
- Ai pățit ceva? - Mai vreau o dată!
- Sergio! - Încă o dată!
La câteva ore după ce Poliția a anunțat deschiderea graniței berlineze,
toți locuitorii s-au grăbit să distrugă zidul și pașapoartele,
fiindcă nu mai aveau nevoie de ele.
Ce cauți aici, nenorocitule?
- Ieși afară de aici. - Pileală, pileală.
De câte ori să-ți spun să nu te mai atingi de sertarul ăla? Nu e pentru tine.
Pileală, pileală, pileală.
Pileală, pileală. O să-ți primești pileala.
Dă-mi sticla aia! Și pleacă de lângă bar.
- Calul din săbii... - Televizorul ăla are o problemă!
Atunci pune o casetă. Nu vezi că-s ocupată?!
Maritxu!
Gata, te-ai și uscat?
Vă mai spun ceva. N-aveți pic de simț al umorului.
Acest program îmi oferă posibilitatea să râd de voi, cu impunitate.
De ce te plângi? Vei fi mai tânără și mai frumoasă.
Am să te fac brunetă.
Te întinerește. Blondele nu mai sunt la modă. S-a terminat.
- Nu vreau să fiu brunetă. - Ești prea capricioasă.
Bună. Nu vreau să fiu brunetă, Marixtu!
Marixtu! Ascultă-mă, nu vreau brunetă.
Nu vreau. Spală-mă acum!
Nu vreau să fiu brunetă.
- Aveți supă? - Da.
- Vreau 3 supe. - Unde este toaleta?
- Prima la dreapta, apoi stânga. - Mulțumesc.
Noapte bună.
- Tati, pot să mă duc să mă joc? - Nu.
- Mulțumesc. - Sergio!
- Jose! Jose! Jose! - Ce este?
A murit, nu?
S-a nimerit să fie beat... beat... beat...
- Jose Moreno? - Da.
Acră ca întotdeauna...
Când s-a-ntâmplat asta? Nu-i prea tânără, nu?
Într-o zi, ne-a picat cablu'. Semnal slab.
Astea sunt casete. Nu se uita nimeni la ele, așa că le-am pus la video.
Astea-s amintirile mele.
În noaptea festivalului, e mare sărbătoare. Băieții și fetele sunt fericiți.
Și acum nu aveți cablu?
Odată, a venit la mine un tip să-mi spună nu știu ce.
Dar nu m-a păcălit. Nu putea el să-mi sugă sângele.
Să ajungeți în sat, urcați dealul și imediat, ați ajuns la graniță.
- Cum se numește? - Ce anume?
- Satul. - Zugarramurdi.
- Satul vrăjitoarelor! - Care vrăjitoare?
N-a existat acolo un sabat de vrăjitoare? Care apoi au fost arse pe rug.
Eu nu mă tem de vrăjitoare.
Eu mă tem doar de ticăloși. Sunt fără număr și sunt peste tot.
- Supa e bună, nu? - Da, foarte gustoasă.
Te-am prins!
Ai intrat prin gură și ai ieșit prin fund.
Am spus fund. Ha, ha, ha!
Am crezut c-o să te sperii, dar văd că ți-a plăcut.
- Când ieși afară, nu mai ești niciodată la fel. - De ce?
Capra calcă-n piatră, piatra crapă-n patru,
crape capul caprei în patru precum a crăpat piatra-n patru.
- Nu sunt de acord cu tine. - Fiindcă aici ai delegare de la ei, dle Macho.
Simt un gust de sherry, de șuncă...
Și ce aromă ați mai pus?
Supa e supă.
Ce-ai pățit? Te simți bine?
Demonul n-are coadă, dar are sexul cât o peșteră.
Sfatul meu... Să nu credeți că vorbesc fără noimă, fără să gândesc.
- Să nu le contraziceți niciodată. - Pe cine?
Aprobați-le în tot ce spun. E spre binele vostru.
- Cel ce avertizează nu e un turnător. - Ce le tot spui acolo?
Gura! Pălăvrăgești prea mult. Treci în bucătărie!
Și nu mai mânca specialitatea zilei.
Haideți, am terminat. Să mergem!
Deschideți puțin portbagajul! Mă ușurez pe târfele vostre de mame!
Ticăloșilor! Dobitocilor! Ce se petrece?
Salut! Voiam să spun altceva. Mulțumesc, omule.
Dați-mi drumul, vă rog! Ticăloșilor!
Salut, prieteni!
Lăsați-mă să vin cu voi! Încotro mergeți? Vreți să fim prieteni?
La revedere!
Ticăloșilor! Nu mai suport asta!
În noaptea festivalului, e mare sărbătoare.
Băieții și fetele sunt fericiți...
Cu siguranță sunt mână-n mână!
Ei fură aurul, ea ne distrage atenția,
apoi se întâlnesc la Paris și trăiesc fericiți.
Crezi? Eu cred că doar își vrea fiul înapoi. E o mamă îngrijorată.
Mi se pare că ele nu cred niciodată ce ar trebui să creadă.
- Și ce cred ele? - Nu știu, dar ele cred cu totul altceva.
Sunt niște păianjeni. Își țes plasa în jurul tău.
Plasa e comodă, plăcută... Noi ne simțim în siguranță
în plasa curvei, apoi, brusc, ne injectează veninul.
- Ai probleme cu Raquel? - Cu Raquel, nu.
Mi-a schimbat PIN-ul de pe toate cardurile mele.
Alfonso, te-a lăsat fără niciun ban?
Am aflat din extrasele de cont că nu mă mai pot duce acasă.
- A schimbat încuietorile? - Și mi-a aruncat hainele la gunoi.
- Tu nu aveai o iubită? - Eu? Iubită?
- Nu se vede nimic la orizont. - Părăsește-o înainte s-o facă ea.
Fiindcă odată ce a aflat
îți ia frumos boașele și ți le face chiseliță!
"Zugarramurdi 2 km"
- Nu vreau să merg acolo. - Ce s-a-ntâmplat?
- Nu merg acolo. - Nu-ți bate joc de mine acum!
Jose, satul ăsta e blestemat. Acolo se sărbătorește sabatul vrăjitoarelor.
- Ce-i aia "sabatul vrăjitoarelor"? - Un fel de petrecere, din vremea Evului Mediu.
- Gura! - N-am chef de glume la ora 5 dimineața.
Ai înțeles? E o chestie serioasă. Adică...
Nu v-am spus asta, fiindcă la vremea aia n-am înțeles nici eu.
- Dar în toaletă... Era un bărbat. - Și?
- Dar dacă era o fată... - Era un bărbat. În gaura budei.
- Unde? - La dracu', mi-e foarte greu să vă explic.
În gaură, era un ochi. Care se holba la mine!
Ascultă-mă... Manuel.
Manuel... Ăsta e un strigăt de ajutor, nu?
Mai întâi, relaxează-te!
Ai trăit un moment tensionat și nu ți-e ușor. Nu-i ușor deloc.
- De acord? Și suntem foarte obosiți. - De acord.
Iar acum, vom conduce calmi prin sat.
Peste o jumătate de oră vom fi în Franța.
Și nu ni se va întâmpla nimic. Absolut nimic.
Absolut nimic? Nu, Jose. Cum de nu înțelegi?
Vrăjitoria s-a născut aici. Exact aici, într-o peșteră.
Demoni, sacrificii umane, totul.
Vorbesc serios. Nu inventez nimic. Sunt fapte datate istoric.
- Unde ai citit asta, în "Click"? - Nu, în "Magazinul Istoric".
Am citit ore întregi. În aeroport, în taxi... E pasiunea mea.
- Pe deasupra, ne urmărește karma asta negativă. - Aurul? Ce are a face cu aurul?
Nu e aur, sunt inele. Verighete. Ai mai spus-o înainte!
Rucsacul ăsta e plin cu mii de promisiuni încălcate
vise deșarte, dispreț, ură, eșecuri, infidelități, înșelătorii, minciuni!
- La naiba, răspândești numai vibrații negative, Manuel. - Sau... ce vrei să spui?
Că noi am fi în Mordor și ducem cu noi Neprețuitul?
Pe drum, am văzut două vrăjitoare.
- Uite ce ai făcut. L-ai speriat! - Dacă asta înseamnă...!
Pornește mașina.
Stai liniștit. Sergio, calmează-te, da?
Vom trece print-un sat minunat, cu oameni încântători și tradiții străvechi.
- Fii atent la drum! - Și nu se va-ntâmpla absolut nimic.
Atenție! Atenție!
Ai văzut-o? Ai auzit-o?
Să-mi bag!
- Sergio, treci în mașină. - Dar tati...
Am spus să treci în mașină!
Ce s-a-ntâmplat, băiete? Băiete!
Lucrez de 20 de ani pe taxi și n-am avut nici măcar o zgârietură.
Oricum asta e o zgârietură minoră. Abia se vede, nu?
De ce n-am rămas acasă? Să-mi bag...
Dați-mi drumul, ticăloșilor!
Ar trebui să chemăm ambulanța.
Sigur. Și compania de asigurări și poliția. Nu-i așa, boule?
- N-o atinge! - La naiba! M-ai speriat, cretinule!
De ce? Am avut un accident. Doar o ajutăm, nu?
- Hai să vedem dacă mai trăiește. - Dacă a murit, atunci... nu mai are importanță.
Nu. Nu așa trebuie să procedăm. Nu așa. Ți-am spus!
- Ți-am spus! - Mai bine plecăm înainte să vină cineva.
Baba de la bar! Ce caută taman aici?
- N-are puls. - Sfinte Doamne, am ucis-o!
Am ucis-o, am omorât-o!
Ce naiba-s astea, Jose?
- Nu! Să nu-ndrăznești s-o deschizi! - De ce?
Nu vezi? E o vrăjitoare!
Dacă nu e, cum altfel ar fi putut ajunge aici înaintea noastră?
Are dreptate! Urcă în mașină, omule.
- Las-o-n pace! - Vreau să văd ce mă-sa e înăuntru.
- Jose, las-o. Să mergem! - Nu, vreau să văd ce mă-sa e înăuntru.
- Las-o jos, la naiba! Arunc-o! - Parcă sunteți niște copii!
- Las-o jos! Arunc-o! - Ce e porcăria asta... ?
Ce a fost în interior?
Mi-a intrat ceva în gură!
Nu se poate!
- Ce anume? - A dispărut baba!
O să înnebunesc, Sergio. Sergio...
- Sergio, ai văzut ceva? - A zburat.
Ce glumeț mic!
Acum serios vorbind, ce-ai văzut?
Poate a fost o amuletă pentru protecție. Sau o poțiune. Sau otravă.
Nici măcar nu știm efectele secundare...
Închide gura aia spurcată! Nu vreau să mai aud porcării.
Tipul ăsta e piază-rea, Jose.
- Da, porcării. Atunci unde e baba? - Îmi aduce aminte de femeia aia fantomă.
Apare pe autostrăzi și avertizează despre pericole.
- Avertizează oamenii fiindcă a murit acolo. - Dar de ce n-a spus nimic?
Fiindcă am lovit-o. Dar mai târziu, cu timpul, va apărea în fața altora.
- Sigur, le va spune c-a lovit-o un taxi de Madrid. - Exact.
Imediat cum ajungem în Franța, tragem la primul han.
Împărțim inelele și plecăm fiecare separat. Nu vreau să vă mai văd vreodată.
Suntem în Zugarramurdi.
Până acum e bine, nu? N-am pățit nimic rău.
Ce-i aia?
Sfinte Sisoe! Nu te opri!
- Ocolește-o! Ocolește-o! - Ce să fac, s-o lovesc?
- Ocolește-o! - Oprește taxiul ăsta nenorocit!
- Bună seara. - Bună seara.
Îmi cer scuze că vă deranjez la ora asta, dar
voiam să știu dacă nu cumva ați văzut o bătrână în negru, cu părul lung și despletit?
- Nu. Nu. - Deloc.
E mama mea. E un pic cam smintită, dacă mă înțelegeți...
Nu suntem de pe aici, cucoană. Suntem în trecere, noi mergem în Franța.
De obicei n-are nimic. Chiar și la vârsta asta încă mai lucrează...
Dar uneori mai uită să-și ia medicamentele...
Ne cerem scuze, cucoană, dar nu vă putem ajuta.
Atunci cred că am s-o caut în continuare.
- Scuzați-mă. - Nicio problemă.
Știu că vă cer o favoare cam mare, dar
ați fi amabili să mă duceți acasă?
- Sunt sigură că e acolo. - Cucoană, noi ne grăbim rău de tot.
- Habar n-aveți în ce grabă suntem. - Și ceasul merge.
Nu vă faceți griji, pot să merg și singură. Am o operație la șold,
dar doctorul mi-a spus că puțin exercițiu nu-mi strică deloc.
- Îmi pare rău. Noapte bună. - Noapte bună.
Tu cine ești? Nu vorbești? Ți-a mâncat pisica limba?
Cum te numești, chipeșule?
- Sergio. - Iar eu sunt Graci.
De fapt, mă numesc Graciana Barrenetxea.
- Precum mama, bunica mea și stră-bunica mea. - Ești bască?
Barren-etxea ... "care curăță casa".
Am o prietenă din Basauri și am învățat ceva cuvinte.
Aici e.
Soțului meu nu-i prea plăcea să tot vin aici.
Iar în final, am divorțat.
După ce-am divorțat, el s-a popit.
Îți vine să crezi?
Eva!
N-am găsit-o. Nici la bar sau altundeva.
Probabil e înăuntru. Încuietoarea pare stricată.
- Probabil și-a uitat cheile. - Bine, atunci hai să plecăm.
Nu e nicio grabă, nu?
O femeie în vârstă, singură... I s-ar putea întâmpla orice.
De exemplu, să fie lovită de o mașină.
De ce de o mașină? La fel de bine ar putea fi un tractor.
Ei bine, trebuie să plecăm. E foarte târziu și copilul trebuie să doarmă.
Sergio! Sergio!
Eu sunt Tony, prințeso.
Sergio! Sergio!
Sergio!
Vă rog scuzați dezordinea, nu așteptam musafiri.
Băiatul ăla pune ceva la cale.
Așa fac întotdeauna copiii.
Când eram mici, eu și frate-miu i-am înnebunit pe toți din casa asta.
- E asemenea unui labirint. - Ai un frate?
Da, mai mic ca mine. Dar maică-mea îl ține legat într-o cușcă.
La naiba, strașnică idee.
E singura cale. Trebuie să-i încui să-și facă temele.
- Fii serioasă! - Și eu fac la fel cu Sergio.
Fără televizor, fără internet și fără mobil.
El e Francisco, stră-bunicul meu.
A fost cioban. A construit locul ăsta pe un altar străvechi.
A vândut o droaie de oi să termine căsuța asta, nu?
Într-o dimineață când s-a trezit, toate oile erau moarte.
Fiindcă era foarte superstițios, s-a urcat pe un vapor și a plecat în Cuba.
- Să cumpere zahăr? - Nu, sclavi. Pe vremea aia era legal.
Iar scara asta duce în beciuri. De acolo pleacă tuneluri care unesc peșterile
din sat până în Franța. Prin ele cărăm tutun, arme și altele d-astea.
Trebuie să supraviețuiți și voi, nu?
Într-o zi, Begonia a dispărut acolo jos și s-a-ntors abia după o lună.
- Ce crezi că s-a-ntâmplat? - Habar n-am.
Mamei îi plăcea la nebunie să ne sperie. Ne-a spus că a fost o vrăjitoare îngropată cu fața-n jos.
- Cu fața-n jos? - Da, cu fața-n jos.
În loc s-o așeze cu fața-n sus, în coșciug, cum e tradiția, au așezat-o cu fața-n jos.
Astfel, dacă încerca să sape cu unghiile, în pământ,
s-ar fi afundat tot mai adânc.
- Ai înțeles? - Da, are logică.
- Intrarea liberă. - Ce-i asta?
Relații Publice. Veniți oricând.
- N-am mai trecut pe aici? - El a fost aici. La fel și bunica mea.
- Copiii și bătrânii seamănă mult. - Se joacă împreună.
E posibil, Sergio e foarte afectuos. El pălăvrăgește cu oricine.
- Ești un tată indulgent. - Indulgent?
- Doar fiindcă e divorțat. - Da, dar Sergio suportă asta foarte bine.
Abia dacă-l vede. Bietul de el, își petrece toată vremea cu mama lui.
Mai mult ca sigur din acest motiv. Vreau să stea și cu mine,
astfel încât să nu-i lipsească o figură paternală.
- E foarte important în creșterea lui. - Ador copiii.
Sunt asemenea unui copil. Îmi place să mă joc.
- Serios? Ce anume? - De-a doctorul.
- Dar tu? - La PSP.
FIFA, Monster Hunter, Grand Theft Auto...
Mie îmi place să mă joc cu mâncarea.
Iubesc mâncarea. Dacă vrei, pot să-ți gătesc ceva acum.
Nu știi nici măcar să fierbi un ou. Apoi vii cu alte motive... nu?
Vrei să-ți arăt camera mea? Toate jucăriile mele sunt aici.
Cred că e o idee grozavă.
Dar mai întâi, n-ai vrea să-ți găsești fiul?
- Ba da, sigur. - Da.
- Pare un copil foarte inteligent. - Da, o să-l îndrăgești când îl vei cunoaște.
E foarte deștept. Și matur și cuminte.
E vesel, iubitor și sensibil.
Unde a dispărut ticălosul ăla mic? La naiba!
N-ai idee cât de rău îmi pare.
E numai vina mea.
Nu trebuia să-l tulbur și eu cu problemele mele.
Nu e vina dvs, cucoană. Copilul ar fi trebuit să stea cu mama lui de la început.
- Ce faci, mamă? - Ce vreau.
- Contează? - Draga mea, văd bine ce faci!
Pleacă de acolo!
Nu!
Sergio!
Nu, e greșit. Mamă, nu e bine, înțelegi?
Ce fac aici?
Îmi pare rău, ea nu e prea sănătoasă la cap.
E sub tratament psihiatric și ia medicamente cu pumnul.
Iar când își ia pastilele, e foarte dezorientată.
- Dezorientată? Ce-a spus? - Iartă-mă!
Te rog, te rog, Jose. Iartă-ne.
Important e că n-a pățit nimic copilașul!
Deschide ușa! Dă-mi băiatul. Dă-mi băiatul!
Calc-o, Manuel!
Noi două, mamă, discutăm mai târziu.
Arată-mi puțin respect, doar te-am hrănit la sân.
- Nu ți-ai dat seama cine sunt? - Șoferul de taxi, soldatul, Iisus...
Și Alesul. Aproape ai distrus totul.
- Aproape îl perpelisem! - Te-au prins la timp, mamă...
Din fericire, tatăl lui l-a scos din cuptor la timp.
- Îmi place mult de el, mamă. - Și n-ai făcut nimic să-l oprești aici?
- Ce voiai să fac? - Ce faci de obicei.
Nu și ăstuia. El e deosebit.
L-am sunat pe cumnatul meu să-mi țină locul la serviciu. Nu vreau să lipsesc!
De ce? Sunt un om bun. Vreau să merg la Badajoz!
- O întrebare. - Vreau să merg la Badajoz!
- Ce facem cu tipul ăla? - Vreau să merg la Badajoz!
Mulțumesc. Vă mulțumesc, prieteni.
Poate că sunteți și voi oameni până la urmă.
Rahat. Ce înseamnă asta? Nu putem discuta despre asta?
Ticăloșilor!
Gata! Când îl vor găsi, noi vom fi demult alături de Mickey Mouse.
- Stai! - Tati, mă ustură spatele.
- Nu te scărpina, Sergio. - Jose, o să i se cojească pielea.
Uite acolo, Sergio. Acolo e granița.
Imediat ce o trecem, îți cumpăr aspirină și cremă de corp.
- Aia franțuzească e cea mai bună. - La fel și șampania Moet et Chandon.
- Bine. Să nu ne înecăm ca țiganul la mal. - Bine?
- Am schimbat plăcuțele de înmatriculare? - Da.
- Am ascuns armele? - Da.
- Unde e rucasul? - Rucsacul?
- Rucsacul cu inelele. - Era la tine!
- Să-mi bag! - Ce?
- În rucsac. - De ce?
- Oprește mașina, ne întoarcem. L-am uitat. - Rucsacul?
- Nu, nu se poate. Nu rucsacul, te rog! - La naiba! Mi-am pierdut capul căutându-l pe Sergio.
- Îmi pare rău, trebuie să ne întoarcem. - Dacă ne întoarcem, nu ne întâlnim cu omul din Badajoz?
Îmi pare rău că v-am jignit. Dar eram furios.
Pur și simplu mi-am pierdut cumpătul.
Stați, așteptați. Iarăși? Vă rog, nu.
Vă rog, dați-mi drumul! Ticăloșilor!
În afara rețelei
Fir-ar să fie!
Graci! Eva!
- Așteaptă, Jose. - Ce mai e acum?
Nu poți face asta. Nu se poate.
Uite ce e... Tony, da? De când ne-am cunoscut,
îmi spui mereu că nu se poate asta.
Nu se poate face asta. Ce dracu' fac acum?
Păi nu prea știu. Habar n-am, da?
Acum trebuie să ne răfuim cu fiica, și-mi pare foarte rău.
- Ce? Eu? Dar ce-am făcut? - Nu vreau să mai aud de avocata ta. Să mergem!
Iar tu de tatăl indulgent: "Vreau să se concentreze". O să înnebunești de cap copilul ăla!
Uite ușa! Haide.
- Ce s-a-ntâmplat? - Nimic.
- Rucsacul e acolo? - Da. Nu. Așteaptă...
Nu văd niciun rucsac.
- Dă-te la o parte, să văd și eu. - Liniște!
- Așteaptă, boule. - Bou?
E foarte periculos!
Sfinte Sisoe! Mamma mia, mamma mia.
- Ce se petrece acolo? - Sincer, nu cred că-ți pot explica, Jose.
Dar nu la asta mă așteptam.
Și eu care credeam că le-am văzut pe toate la Club Sperma.
Ar trebui să căutăm rucsacul. De asta ne-am și întors.
Da, du-te tu. Eu te aștept aici.
- Bingo! Bingo! - Dă-te dracului la o parte.
- Ce gagică! - Ce face cu mătura aia?
Cu siguranță nu face curățenie.
Așa, nu te opri, scumpete.
Trebuie să ne concentrăm puțin, înțelegi?
- Da, te-am auzit. - Amintește-ți ce căutăm aici.
N-am venit pentru asta. Hai, să plecăm de aici.
Îmi strici tapițeria. Nu poți sta liniștit încă puțin?
Nu mai suport! Mai durează mult?
Au dat-o-n bară. Dumnezeule, Iisuse Cristoase și Sfinte Duh...
Acolo e!
Ce se aude acolo? Cine-i acolo?
Ce cauți aici? Nu mergeai în Franța?
- De ce te-ai mai întors aici? - Ușurel, cucoană.
Te-ai întors să ne jefuiești? Dar n-avem nimic.
Să vă jefuim, pe mă-ta! La perete, amândouă!
- Cucoană, la perete! - De ce aveți arme?
Din cauza mamei mele? Dar ea e inofensivă.
- Ea are... - Întoarce-te! Dă-i drumul!
...Alzheimer!
Nu te cred!
Să ne cărăm de aici! Departe de gazdele astea de rahat!
Ajută-mă, Doamne Atotputernicule...
Ține-te bine, Sergio! Ține-te!
Fugi, Sergio!
Dacă vreți să mă ucideți, acum e momentul! Nu mai suport!
Vă rog, domnișoară, vreți să-mi spuneți ce se petrece aici?
- Nu te apropia, progenitură a Satanei! - Ce faci?
Habar n-am.
Bună seara.
- Doriți o picătură de sherry? - Nu, mulțumesc.
Ce înseamnă asta? Lipsesc un minut și ești călare pe ea.
Nu vezi că dânsa e o doamnă? Treci înapoi în bucătărie!
- Se pare că n-am semnal aici. - Aici n-avem rețea de telefonie. Nici semnal, nimic.
Știu că trece multă lume pe aici, dar nu cumva vă amintiți
de un bărbat de vreo 30 de ani, mitocan și slut, însoțit de un băiețel?
- Nu i-am văzut. - Băiatul e fiul meu.
Un băiețel blond... îmi seamănă perfect.
- Nu. - Nu-mi seamănă perfect?
Am spus că n-am văzut pe nimeni.
- Un bărbat mitocan, cam slut... - Vi se pare cunoscut?
- E soțul dvs? - De unde știți?
Fiindcă sunt vrăjitoare.
- Atunci, l-ați văzut? - Nu.
Pot să vă folosesc toaleta?
În spate, prima la dreapta.
Doamnă!
- Da. - Aveți o țigară?
- Poftim? - Dați-mi să trag un fum și vă spun tot.
- Ce anume? - Că vreau să mănânc smochine!
- Pleacă! Lasă-mă-n pace! - Puteam să-l mănânc foarte bine și pe fiul dvs.
- L-ai văzut? Încotro s-au dus? - Țigara...
Acum îmi spui?
Mai ești acolo?
La dracu'!
Atenție! Sunt inspector Alfonso Calvo, însoțit de Jaime Pacheco,
în misiune de urmărire. Avem nevoie de întăriri la graniță.
Cel puțin 2 patrule de poliție.
Repet. Suntem inspectorii Alfonso Calvo și Jaime Pacheco.
Avem nevoie de 2 patrule de poliție.
Pâine, pâinea și vi... Ba nu. E pâinea, pâinea și vinul, vinul...
Ce tot faci aici? Du-te și adu o ladă.
Du-te, leneșule! Nu știu cum de te mai suport.
Într-o zi... Să mergem, babo, să mergem!
- Nu funcționează. - Bine, atunci încearcă să suni pe mobil.
Am încercat, dar nu e semnal. În plus, radioul e doar pentru uz oficial.
Omule, chestia oficială pe care trebuia s-o spui era "Inspector Jaime Pacheco".
- Dar asta am și spus. - Ba nu, Alfonso.
Ai spus Inspector Alfonso Calvo și Jaime Pacheco. Și eu sunt inspector.
Ba nu, am enumerat 2 inspectori.
Am spus "Inspector Alfonso Calvo și Inspector Jaime Pacheco".
Nici vorbă! "Inspector Alfonso Calvo" și apoi... "însoțit de Jaime Pacheco".
Ajunge!
- Sunt sigur că nici n-au auzit de noi. - E un detaliu minor.
Fiindcă tu crezi că am să te însoțesc peste tot.
Nu, nu pe post de însoțitor...
Jaime, ești partenerul meu. Sunt la fel ca tine, nici mai mult nici mai puțin.
Nu remarci asta și-mi dai doar ordine.
Îmi spui doar: "Condu! Trage! Mai repede! Mai încet!" Înțelegi?
Cred că eu sunt doar șoferul, în timp ce tu dormi, bagi benzină
cumperi gogoși și pui muzică pe CDuri.
- Nu știu ce-ai vrea să-ți spun, Jaime... - Poftim?
O vorbă de mulțumire sau măcar un gest. Puțină duioșie.
Puțină duioșie?
Nu, n-o suna! Întotdeauna vorbește prea mult.
Pe fata asta n-o cunosc. Noroc chior. Destinul nostru.
Credeam că i-am pierdut, apoi brusc s-au întors.
Da.
Tatăl lui și câțiva prieteni.
După cum îți poți imagina... Da.
Da, da. E mai bine decât să n-avem parte de toată chestia asta.
Jose...
Da, ai dreptate. Tocmai am servit antreurile.
I-am invitat și pe Urdangoiti, și le-am spus să aducă pâine. Și gheață.
- Jose, Jose, ascultă... - Taci din gură.
Ție ți l-am încredințat pe fii-miu, iar tu l-ai pierdut.
Cel puțin el nu e aici, a reușit să scape.
- Chestia asta nu poate fi reală. - Poate că visăm!?
Nu e vis. Noi toți trei nu putem avea același vis.
Nu visăm, suferim o halucinație.
Ne-au drogat. Vă mai amintiți de sacul babei?
Umbra nopții, măselariță, ciuperci, psihotrope naturale.
Vorbești serios? E unul din jocurile alea pe care le-ai învățat în aeroport?
Trebuie să ajung în Badajoz... Badajoz, Badajoz...
- Tot ți se mai pare că visăm? - Nu. Totul se-ntâmplă doar în mintea ta.
Bărbații ăștia sunt obsedați.
Drogați sau visători, e limpede că-l preferă pe el.
Ușurel, Tony. E autosugestie.
Pentru o cină sau o petrecere? Pentru o cină, maxim 30 persoane.
Iar pentru o petrecere... mii de persoane, dacă-ți poți imagina!
Nu, băiatul nu e aici. Dar ei s-au dus să-l caute. Nu știu cât de târziu...
Mami! Mami!
Aici! Sunt aici! Aici!
- Ai văzut asta? - Ce anume?
Nu știu prea bine. probabil un mistreț subnutrit și pleșuv.
Ba nu, ăla ar fi fost un purcel de lapte.
- Crezi că era ceva mult mai rar? - Nu, cine credeai că oprea acolo?!
- Ține-te după ea, altfel o pierdem. - Vezi? Iar îmi dai ordine!
Condu! Fii serios! Condu! Vrei să iau eu volanul ăla blestemat, Jaime?
Oprește!
Sunt niște vrăjitoare într-o casă. Tatăl meu este cu ele.
Au încercat să mă frigă la cuptor. Au aruncat în aer un bărbat, asemenea unei bile.
Treci în mașină. Urcă!
Nu! Nu! Nu!
Unde fugi, porumbelule?
- Dă-mi drumul! Lasă-mă-n pace! - Treci în mașină!
În noaptea festivalului, e mare sărbătoare.
Ce se petrece?
Mă doare tot corpul.
Cred că mi-am rupt ceva.
Unde suntem?
Gura mare! O clipă doar...
În regulă.
Încă un moment.
- Să-mi bag... - Gata!
Bun așa. Mai am nevoie doar de boașele unui preot și lacrimile unui nevinovat.
Jur că sunt vinovat de orice. Sunt un hoț.
- Practic chiar un ucigaș. - Serios?
Știi cine e o persoană cumsecade?
El.
E cam îngust la minte. Fiindcă are o inimă prea mare pentru pieptul ăla.
Mincinosule! Beau de rup. N-am nicio calitate.
E adevărat, Eva. Sunt o persoană detestabilă.
Înțelegi? Chestia cu "lacrimile unui nevinovat" e fumată. Dar cea cu boașele...
N-o fi el preot, dar aduce bine cu unul.
Eu sunt un ateu convins.
- Nu vreau să ne certăm. - Cine se ceartă? El a început totul.
- Nu poți să taci din gură? - Hai, sărutați-vă și împăcați-vă!
Da, mâncarea e îndeajuns pentru toți.
Bineînțeles, ca întotdeauna.
Vă așteptăm.
Eva, de câte ori ți-am spus să nu te mai joci cu mâncarea?
Iar dintele ăla nu ne e folositor, trebuie să provină de la un spânzurat.
Nu, fiica mea. Încetează să te mai prostești.
Poftim? Da, am să-i spun.
Dar înțeleg că vârsta ei e de vină...
Nu merit o asemenea soartă...
Vă las să mai sporovăiți între voi.
Ce vrei să faci?
- Bună, Eva! - Ce mai faci?
- Am adus niște vin. - Mulțumesc.
- Intrați, vă rog. - Mulțumesc, draga mea.
Bună, ce mai faci?
- Uite ce am adus. - Minunat. Intră.
Bună seara.
- Sper că n-am venit prea devreme. - Nici vorbă! Ce ați adus?
- Ceva de ciugulit. De parcă nu ne-ai cunoaște. - Mă bucur c-ați venit.
- Uite-o, știi cine e? - Eva! Ce mare ai crescut!
Mama ta ne-a spus că ai plecat la studii, în străinătate.
Da, în Germania.
- Cu popii? - Da, teologia la Universitatea Tubingen.
- Ai luat toate examenele, da? - Fac și eu ce pot.
Ai spus da. Și-o trage în draci, minte de îngheață apele și înșeală bărbații.
Asta-i vârsta critică, nu?
- Cu siguranță. Îmi place cum ați aranjat casa. - Vă place? E mâna mamei.
- Bună. Ce mai faci? - Foarte bine, mulțumesc.
Acolo! Oprește imediat!
- Ce este? - Acolo. Ea s-a oprit acolo.
Ai oprit prea aproape de ea.
Rahat!
- Se apropie. Să nu încerci nimic. - Aici e bine.
- Mi-ai dat un ordin? - Da.
- Dă-mi drumul! - Sergio!
Vreau să merg acasă!
A băgat-o-n viteză și a plecat.
- Ce vrei să faci? - Ai să vezi.
Jaime...
- La naiba, Jaime. Ce vrei să faci? - Treci la volan.
- Nu sunt șoferul tău, Miss Daisy! - Nu e nici momentul, nici locul potrivit.
Treci în mașină și dă-i drumul, pentru numele Domnului.
Prea bine. Dar o fac fiindcă așa vreau eu.
- Nu fiindcă mi-ai ordonat tu. - Ce prostii îndrugi acolo, Jaime?!
Știu că mă urmăriți de când am plecat din Madrid.
Să spunem că noi conducem investigația în aceeași direcție ca și tine.
Nu mai contează! Aveți arme?
- Doamnă, nu ești singura care pune întrebări. - Nu vedeți?
Fiul meu nu e cu fostul meu soț. Nu înțelegeți că a fost răpit?
La dracu'!
Fugiți!
Fugiți! Haideți, mai repede!
Poliția! Poliția!
- Poliția! - Alfonso!
La naiba, Silvia!
Silvia!
Te iert, dar să știi că m-ai rănit foarte tare.
- Nu vrei să taci? - La naiba, s-ar putea chiar să plâng.
Dacă ai de gând să plângi, dă-i drumul. Dar fă-o în liniște.
- Ai înțeles? - Da.
- Silvia! - Silvia!
Așteaptă acolo, ar putea fi periculos.
Ba mai mult, cred că ar trebui să așteptăm cu toții aici.
Asigură perimetrul și cheamă întăriri.
Nu pare în regulă modul în care ne ocupăm de problema asta.
Alfonso, ai grijă!
Hai, să mergem. Silvia, stai în spatele nostru.
- Eva, ce ai pregătit? - Degete.
Ajunge cu atâtea prăjeli,
musafirii noștri vor fi prea giftuiți pentru al doilea fel.
Haide, mamă... Chiar trebuie să cauți nod în papură la orice?
Oh, fetițo, fetițo...
Îl mănâncă pe omul din Badajoz.
Nu mă deranjează acest aspect, dar atenție la ce vă spun.
Pe mine mă sperie faptul că se plimbă pe tavan cu nonșalanță.
Adu-ți aminte că am fost drogați.
Da, într-adevăr. Eu nici nu sunt aici, iar capul nu mă doare.
Ele nu-l mănâncă pe tipul ăla, iar eu sunt acasă, relaxat.
Drogați sau nu, un lucru e sigur. Eva îl place pe Jose.
Voi doi sunteți duși?
Ele vor să ne omoare iar voi vă gândiți la regulat?
Nu trebuie decât s-o lași să te dorească.
- Nu e greu deloc, Jose. Fă-ne o favoare. - Manuel are dreptate.
Și așa ești stătut, iar ea te vrea în așternut.
- Chiar e atât de greu? - Aproape l-a ștrangulat!
- Nu procedăm ca la carte, trebuie să urmăm protocolul. - Exact.
Mai întâi asigurăm perimetrul apoi organizăm operațiunea.
E nebunie curată ce facem acum.
- Ai grijă! - Ce s-a-ntâmplat? Mi s-a părut c-am văzut pe cineva.
- La naiba, m-ai speriat de moarte, Alfonso! - Lasă-mă să merg eu prima.
Doamnă, fiți amabilă, ce au de gând cu mine?
- Tati! - Sergio!
- Sergio, ai pățit ceva? - Mi-au adus o cină rece.
- Cu brațe și picioare, tati. - Dă-i drumul!
Lucrurile astea pe care le spune copilul... Televizorul e nefast la vârsta lui.
Aici, noi mâncăm oameni, dar cu zâmbetul pe buze.
Suntem puțin... exclusiviști, dar apoi totuși...
Ne cunoaștem cu toții, dăm totul din noi.
Ne place să mâncăm bine, dar nu băieței așa drăguți ca tine.
Du-l în bucătărie!
- Vă rog, liniște. - Vezi, da?
Ai grijă, te rog, fii cu băgare de seamă. Ai grijă!
Doamnelor, un moment de liniște, vă rog.
Sosul e atât de fin, nu-i așa?
Liniște!
Ca în fiecare an, ne-am adunat din nou pentru a sărbători
sfârșitul acestei civilizații, atât de ridicole și de stresante
încât ne copleșește cu trivialitatea sa.
Îi mulțumim Măreței Mame pentru aceste daruri
cu care ne-a binecuvântat, în infinita sa răutate.
- Fiindcă aici timpul nu iartă pe nimeni. - Liniște!
Ce-i acolo sus, Silvia? Ce-i acolo?
Ne roade pizma. Mințim, înșelăm, ne insultăm vecinii...
Viciul și pofta trupească ne sunt pâinea cea de zi cu zi.
Și pe deasupra, fiicele mele, tot nu ne este îndeajuns.
Falsul Profet încă mai stăpânește la suprafață.
În ciuda eforturilor noastre, încă mai rămâne ascuns sub pământ.
Îl așteptăm pe Mesia nostru de secole întregi.
Menit să moară și să renască din pântecul zeiței,
care să ne conducă spre victoria finală.
Asta nu e prima oară când am încercat...
Înaintea acestuia, am avut 30 de băieți, Graciana.
Nu unul sau doi, ci treizeci.
Bucălați și scumpi. Nu înțeleg cum de a mers totul atât de prost.
Poate n-a fost o problemă de cantitate, ci de calitate, mamă.
Alegerea unui Mesia e mult mai complicată decât un număr la bingo.
Cu siguranță mama ta a făcut tot ce i-a stat în putință.
Mai mult de atât nu putea fi făcut.
- E foarte ușor să critici trecutul. - Mulțumesc, draga mea.
Foarte bine. Trecutul e trecut.
Adevărul e că... avem nevoie de un miracol.
Aud voci. Sunt acolo, jos.
După atâta timp, sărbătorim ritualul...
- Aici, aici, aici sunt! - Unde?
Totul este perfect. Astrele ne zâmbesc.
Liniște!
Durerea și nefericirea care sălășluiesc în aceste verighete
ne vor da destulă putere, pentru ca invocarea din acest an să fie o reușită.
Iar ea, cea care a domnit la începuturi, se va ridica din adâncuri.
- Ce a spus? - Nu cunosc un asemenea ritual.
- Ce-a spus de ritual? - N-ai remarcat că vorbea despre un ritual?
- Doamnă, dați-mi rucsacul. - Se va vărsa!
Cine vrea să plece cu mine?
Zdrobiți-i!
Jose, te-am văzut!
Și n-am să te iert! Mă auzi?
- Ce caută nevastă-ta aici? - Ar fi trebuit să fugă cu nebuna aia de avocată!
Te rog să nu le compari. Cel puțin a mea nu ne-a dat în gât la poliție!
Azi nu v-ați făcut prea multe griji în privința poliției.
- Trebuie să punem mâna pe verighete! - Ești nebun? Asta-i apocalipsa!
- Mai vedem noi. - Pregătiți-vă să fugiți! Unu, doi...
- Unde să fugim? - Nu contează! Trei!
- Hei, alea sunt urzici? - De la Institutul Provincial al Bunăstării din Navarra.
Și acum îmi spui?!
Sunt bucuroasă că a găsit-o pe femeia asta de preț.
A suferit enorm, cu mama sa grav bolnavă.
- Biata de ea! - Cum te mai simți, draga mea?
A mâncat ceva înainte? Aveți grijă, iar putea fi fatal pe stomacul gol.
- Cred că am eu un antiacid. - Ba nu, e mai bine să-i dăm ceva fierbinte.
Ceai de tei sau de mentă.
Hai, mănâncă! Măcar puțin de tot.
Deschide gura mare!
- Facem treaba doar pe jumătate. - E și normal.
Călătoria a fost foarte stresantă și pe deasupra e foarte îngrijorată
după familia ei. Dar toate astea s-au sfârșit, scumpa mea.
Nu-ți face griji, azi vei fi tratată precum o regină.
În plus, ești în mijlocul prietenelor tale.
Mergi pe coridor până-n capăt, iar pe stânga vei găsi o scară...
Ascultă-mă! Ții mereu stânga. Când ajungi în crama de jos
ai să vezi o ușă în dreapta. Ai înțeles?
- Așteaptă-mă lângă râu. - Am înțeles.
Stai!
- Și ceilalți? - Ce-i cu ceilalți?
Vin și ei cu noi, da?
Eu nu-ți sunt de ajuns?
Ba da, dar gândul să-i părăsesc pur și simplu...
Ai prefera să rămâi cu ei în loc de mine?
Nu, nici vorbă! Ce să spun? Adică vreau să...
Dacă totul merge strună... pentru noi toți... atunci vom fi toți în regulă.
Înțelegi?
O clipă! Spune-mi că nu spui ceea ce cred eu că vrei să spui.
Da, sigur. Vreau să spun că nu sunt prea sigur ce să spun,
dar am să spun orice ai vrea tu să auzi.
- Mă aburești cu logica pe invers?! - Ba nu.
- Nici vorbă. N-aș face una ca asta. - Mă iubești?
- Poftim? - Mi-am trădat întreaga familie pentru tine.
Vreau să-ți dăruiesc totul.
- Îmi placi mult de tot. Enorm. - Da!
Dacă vrei, îmi uit prietenii cât ai clipi. Dar înțelege-mă,
nu-mi cere să-mi părăsesc și fiul aici.
Cauți o scuză să-mi dai papucii.
Să-ți dau papucii? N-aș face-o pentru nimic din lume. Sunt nebun după tine!
Dar nu sunt cel mai important lucru din viața ta.
Hai să ne gândim puțin logic.
Dacă tu ești cel mai important lucru din viața mea, atunci...
Aș putea să renunț la orice altceva? Cred că e posibil să combin perfect lucrurile importante.
- Unde e Jose? - Nu știu.
- Ce facem? - Fugim!
Fugi! Fugi! Salvează-ți viața!
- Manuel, rucsacul! Dă-mi rucsacul! - Nu mai pot, Tony. Ce facem?
Trebuie să fie aici! Îmi amintesc perfect! Sfântul patron al cauzelor aproape pierdute!
- Ce? - Aici e! Aici e! Sfântul Iuda Tadeu!
Continuă să fugi!
Pe aici, Tony!
- Mă alegi pe mine sau nimic altceva. - Pe tine, dragostea mea.
- Pe tine, pe veci. - Minciuni.
Pur și simplu ți-e frică de mine.
Asta... nu pot să neg.
Poate că nu e momentul potrivit să ți-o spun, dar te iubesc.
Nu mă iubești!
- Mă consideri un monstru. - Ce monstru? Ești dragostea mea.
- Nu mă contrazice! - La naiba! Nu știu ce să mai zic! Nimic nu e bine.
Nu te mai suport!
Nu crezi că tratezi toate lucrurile prea emoțional?
- E incredibil. - Și eu care nu mai credeam în sfinți!
Bine lucrat, Tony. Am nenorocit bine cotoroanțele alea.
- Ca doi bărbați adevărați! - Adrenalină pură!
Așa se lucrează.
În momentul ăsta, aș putea cuceri întreaga lume.
Mă simt plin de viață. Mă simt... un mascul adevărat.
O s-o dau pe spate pe Sonia, când îi voi povesti toate astea, Manuel.
- Ai să-i spui și că ești șomer, da? - Da, bineînțeles.
Iar apoi îi voi spune ce-mi doresc.
O să iau taurul de coarne și-mi voi deschide propriul club de noapte.
Vor fi mașina mea, casa mea, câinele meu.
Jur că-i schimb și numele lui Acadea. Nici măcar zeii nu mă vor putea opri.
E cineva?
Alo? Cine-i acolo?
Ajutor, sunt...
Să-mi bag!
Am citit operele complete ale lui Marcial Lafuente Estefania.
Poftim?
Catedrala din Burgos. Am făcut-o din oase de broască.
- Cam 16,000 de oase. - A durat ceva timp, nu?
- Aproape 15 ani. - Da.
- Și... tot timpul ăsta ai stat aici? - Da, aici.
Și-mi place foarte mult. După ce te obișnuiești, e foarte plăcut aici.
Iar ușa aia e mereu încuiată.
Să mergem pe aici.
Așteaptă!
- Nu simți curentul de aer? - Ba da. Trebuie să fie o ieșire în apropiere!
- Tony! - Manuel!
Îndreaptă lanterna în sus.
- Vezi ceva? - Nu.
Nu... Nu știu la ce mă uit.
- Vrei să ne întoarcem? - Ridică lanterna, să ne mai uităm o dată.
Vă rog. Nu ne faceți rău, vă rog.
Sora mea e singura care are grijă de mine. Îmi aduce romanele.
Dar acum e mult mai greu, fiindcă nu se mai publică romane deloc.
Sora ta e încântătoare. Un pic cam temperamentală, dar încântătoare.
- Eu sunt Luis Miguel. - Iar eu Jose. Jose Fernandez.
Îmi cade pielea din cauza umidității.
Nicio problemă. Nu mă deranjează.
Nu?
Hai, stai liniștit.
Așa, așa, totul va fi bine.
Noi suntem discipolii răului, pe veci.
- Mare păcat! - Nu va fi întotdeauna așa, scumpo.
- Vorbim după ceremonie. - Mamă, te rog.
Ai idee ce mâhnire i-ai pricinuit bunicii tale?
E mult mai țicnită decât răul și nu-și amintește o iotă.
Casa asta n-a mai văzut așa ceva.
Fetele de vârsta ta ar trebui să se drogheze...
nu să-și piardă vremea cu asemenea porcării.
Când eram de vârsta ta îmi puneam fundul la treabă toată ziua.
Așa și trebuia!
Bărbații sunt buni la un singur lucru. Să fie storși de bani.
De ce nu practici tu sexul "murdar," așa cum fac prietenele tale?
- Sadomazochism, incest... - Coprofagie, fetișism, bestialitate...
"Dușuri aurii", fisting, bondaj...
- Bondajul? Ce-i aia bondaj? - Te rog, Conchi, nu ești în pas cu moda.
După toate sacrificiile făcute să te trimitem la cele mai nasoale școli,
acum îmi spui că-ți place bărbatul ăsta,
fiindcă e un om bun. Te rog, hai să mergem!
- Dar mă privește cu ochii ăia... - Ce ochi? Scoate-i!
Trebuie să te folosești de el ca de o simplă jucărie sexuală.
Și ce să mă joc cu el? Scrabble?
- Iar când te duci, va începe să plângă. - Serios?
- Pare un mare crai. - Asta nu-i nimic.
Acum ceva timp, am citit în Cosmopolitan că din ce în ce mai mult bărbați sunt impotenți.
Știu. Ai dreptate.
De ce mi se întâmplă asta tocmai mie? Îmi pare rău, mamă, dar...
de fiecare dată când mă gândesc la el, simt fluturi în stomac.
- Ce simte? - Fluturi.
- Te rog... - Cred că m-am îndrăgostit.
Ce-ai făcut?!
Bunica mea țipă. O auzi?
- Nu. - Eu aud tot ce se petrece în această casă.
Îl auzi și pe fiul meu?
Pânge, dar n-a pățit nimic încă,
fiindcă îl duc să-l sacrifice.
Să-l sacrifice? Unde e peștera?
Unde-i peștera asta?
Dacă nu vrei să te vadă, e un tunel care merge pe sub cimitir.
În capitolul 10 scrie,
Atitudinea Șerifului idiot, asta s-a petrecut.
Ai să strici totul, a spus inspectorul.
Bingo.
Se spune că Dumnezeu a creat bărbatul după chipul și asemănarea sa.
Cine naiba se cred ei?
Dumnezeu a creat femeia după chipul și asemănarea sa.
Da!
A pus botul cineva la povestea aia imbecilă cu Adam și coasta lui?
Nu!
- Unde este paradisul? - În Infern!
- Cine este Dumnezeu? - Măreața Mamă!
- Iar noi ce suntem? - Vrăjitoare.
Bărbaților le e teamă de noi, fiindcă noi cunoaștem adevărul.
Dumnezeu e o femeie, iar ei nu suportă asta.
Ajunge cu binele și răul, Paradisul și Infernul,
virtutea și păcatul.
Există un adevăr unic în tot universul.
O zeiță preaputernică, o mamă haină,
o fiică nemiloasă și un spirit pur!
Ne-au eradicat instinctele,
ne-au otrăvit sufletele cu păcate și au scuipat pe organele noastre genitale.
A sosit vremea răzbunării.
Ea se va întoarce și se va înfăptui dreptate.
Dreptate! Dreptate!
- Dreptate! - Ce tot spui acolo? Ești idiot?
Nu știu.
M-am lăsat dus de val.
- Ea îl va mânca. Ăsta e scopul. - Cine-i ea?
Dacă copilul supraviețuiește, se va renaște. Asemenea mie.
Cum să supraviețuiască dacă va fi mâncat?
- Mă vezi pe mine? Eu am reușit. - Prefer să nu mă gândesc la asta.
- Ai auzit asta? - Ce este?
Respirație accelerată, unghii care scrijelesc lemnul, aer rarefiat.
Luismi, nu-ți bate joc de mine, da?
- La naiba! - Ajută-mă! Repede, repede.
- La naiba. - Dă-i drumul.
Mama a făcut asta?
- Vezi c-am ghicit... - Luismi, ce cauți aici?
Dacă află mama că ți-ai părăsit camera... Vei fi pedepsit!
- Am fost obraznic. - Dezleagă-mă!
Nici pomeneală! Semeni prea mult cu maică-ta.
Jose, nu-mi spune una ca asta. Credeam că s-a-nfiripat ceva între noi.
- De ce te-a înlănțuit mama ta? - Nu-ți pot spune asta.
S-a-ndrăgostit de tine!
- Luismi! - I-ai spus mamei și ea a pus să fii îngropată.
Luismi, am avut grijă de tine!
Imediat ce mă voi elibera, am să vă ucid pe amândoi!
Iar tu... De ce? Nu vrei să spui nimic?
Spune ceva!
Îmi pare rău, Eva. Tocmai am ieșit dintr-o relație. Regret.
N-ai niciun pic de curaj?
Nu vreau să mă mai implic din nou cu femei care mă înnebunesc de cap.
Dau numai peste dezaxate! Eu vreau pe cineva normal.
- Să ieșim în oraș, la cină, la un film... - Dar sunt o persoană foarte normală.
Luismi, să mergem!
Nu, nu! Unde plecați?
Să o împiedicăm pe maică-ta să distrugă civilizația vestică.
- Ai ceva împotrivă? - Jose!
Nu-mi poți vorbi așa.
- Luismi! Dragul meu, spune-i să se-ntoarcă. - Hai, Luismi.
Luismi! Cine te iubește mai mult decât mine?
Luismi, Luismi, am să te încui în camera ta! Luismi!
- Ce e mirosul ăsta? - Cred că e sulf.
Ba nu, îmi arde părul de pe picioare.
Cât durează să arzi un om?
Nu știu, e prima oară când sunt ars.
- Cred că durează cam o oră. - O oră?
- Atât de mult? - Da. Dar mai întâi vom muri asfixiați de la fum.
- Bine, atunci e mai puțin îngrozitor. - Mai avem maxim 20 de minute.
- Alfonso! Alfonso! - Ce e?
Înainte să mor, voiam să-ți spun
că a fost o onoare să lucrez cu tine toți acești ani.
- Și pentru mine, Jaime. - Vreau să-ți mai spun ceva.
- Spune-mi! - Mi-e foarte rușine.
Haide, Jaime. Ne cunoaștem de o viață.
- Dar aici? În fața tuturor? - Că doar n-o să fug să le spun tuturor.
- Ai remarcat vreodată? - Ce anume?
N-ai înțeles deloc? Nici măcar ieri când am căzut peste tine la karaoke?
Hai, spune o dată. Mă ții ca pe ghimpi.
- Te plac. - Ce?
Ca bărbat, vreau să spun.
N-ar trebui să ardem deja?
Jaime... Te apreciez foarte mult,
dar nu cred că e momentul, nici locul potrivit să discutăm asta.
- La naiba, mi-e rușine de mor. - Da, te înțeleg.
Fruntea sus, omule! Doar nu e sfârșitul lumii.
Nu sunt sigur.
E chiar așa de greu să spui ceva drăguț?
- Acum, când ne-au mai rămas 20 de minute... - Lasă-mă-n pace!
Sunt stânjenit și vreau să mă gândesc!
La naiba, ce caut eu aici? N-am făcut nimic rău!
La naiba! Să-mi bag!
La naiba!
Rahat!
Sergio! Sergio!
Salvează-mă de aici!
Ia-mă de aici!
Tati! Ajută-mă!
Ajutor!
Ce mai aștepți?
Vezi?
Trăiește.
El este Alesul, fructul pântecului Măreței Mame.
Androginul. Acest bărbat va trăda seminția bărbaților.
Răzbunătorul, calul nostru troian.
Tati! Tati, n-am pățit nimic.
Sunt bine.
Luismi!
Nu!
Oare o fi aievea?
Dumnezeule!
L-a înghițit!
- Trebuie să ieșim de aici, imediat. - Ai un plan?
- Jose, trebuie să ai încredere în mine. - Îi știi punctul slab?
Da.
- Dar am nevoie de ajutorul tău. - Ce trebuie să fac?
- Trebuie să-i distragi atenția, singur. - Și cum fac asta?
Jose!
N-o lăsa să înghită nici măcar un dumicat!
- Oprește-o! Întoarce-te! - O să încerc!
Apleacă-i capul! Așa. Ba nu, spre dreapta.
- Altceva? - Nu, omule, nu! Nu așa!
Așa! Așa! Ce faci? Încoace!
Apleacă-i capul! Ai încredere în mine?
- Până la moarte! - Te iubesc!
Și eu!
Eva!
Măreață Mamă!
Eva!
Chiar crezi că Eva va avea grijă de fiul tău?
Ce ți-a promis? Că se va schimba?
Nu vreau să se schimbe. Îmi place așa cum e, cu personalitate.
- Înapoi! Înapoi! - Înapoi!
Ieșiți afară!
Într-o zi, când te aștepți mai puțin, am să-ți sfâșii inima din piept.
Mai vedem noi. Ai ceva împotrivă să-mi recuperez fiul?
S-a renăscut din zeița noastră. Acum e al nostru.
Sergio, Sergio, spune-i!
Cu cine vrei să rămâi? Cu tatăl tău sau cu aceste doamne?
- Cu aceste doamne. - Vino, te duc acasă!
Manuel! Manuel!
Manuel, ajută-mă, te rog!
Să nu îndrăznești să te atingi de el!
Tati!
Manuel, Manuel, ia verighetele, pentru numele Domnului!
Manuel, ajută-mă! Fir-ar al dracului!
- Inelele! - Nu e momentul acum, Tony! În spatele tău!
Dă-mi drumul!
- Mami? - Silvia, tocmai cu tine voiam să vorbesc.
Și eu.
- Am să te dau în judecată pentru asta. - Ai toate motivele. Nu sunt un tată bun.
- Îți dau un proces de n-o să-l poți duce! - Ușurel.
Da, mi-am luat fiul la un jaf armat, iar acum a fost mâncat de un monstru.
Sunt de acord că nu e un lucru benefic pentru copil.
Ce vrei să-ți spun? Trebuia să-l văd.
Ajută-mă, Manuel!
- Ți-au luat foc mâinile! - Bineînțeles!
Trebuie să ajungem la un consens. Are nevoie de amândoi.
Dă-mi drumul, vrăjitoare nebună!
Regatul tău s-a năruit, mamă. Războiul s-a sfârșit.
Ce mai vrei? Ți-l dau ție!
Nu ești... capabil... să întrunești... cerințele... fiului... nostru!
Fugi! Fugi! Să ieșim de aici!
Tati, tati, să mergem!
Fugiți!
Alfonso, ce...
- Ce am spus acolo... - Da?
Să nu-mi porți pică.
Stai liniștit, Jaime. Mi-a plăcut destul de mult.
Serios?
O LUNĂ MAI TÂRZIU
El urmează.
- Poate n-ar fi trebuit să-l las să facă asta. - Dar nu face rău nimănui.
În plus, amintește-ți ce a spus psihologul. Nu poate sta mereu în casă.
N-ar mai da randament deloc.
Cum spui tu, dragostea mea.
Da, spune-i să completeze o cerere și s-o-nregistreze.
Mă ocup eu de contestație. Spune-i asta.
Scuzați-mă, dar orele de program s-au terminat.
Această femeie e foarte obosită și are nevoie de odihnă.
Bravo!
Puștiul ăsta va deveni o persoană importantă. Ți-am spus eu, Manuel.
- Un bancher, da? - Da, cred că da.
- Priviți, e "Păr Cărunt". - Nu vrei să mergem diseară la "Regele Leu"?
Sună minunat. Ador muzicalurile.
Ba nu, mai degrabă aș merge la Disneyland. N-am fost niciodată acolo.
Bine, dar va trebui să închiriem un avion, nu?
Exact. Cum am putut să uit, acum suntem milionari.
Da, suntem milionari.
Nu suport finalurile fericite.
Acum devin foarte emotivă.
Ești o neghioabă...
Priviți! Familia fericită.
Au bani, o mașină, o casă cu grădină, un câine...
Și toate astea... Îi vor distruge, puțin câte puțin.
Iar când toată această fericire îi va sufoca,
se vor întoarce la noi.
VRĂJITOARELE DIN ZUGARRAMURDI (VRĂJELI ȘI VĂICĂRELI)
SFÂRȘIT
Traducerea și adaptarea Vlad (blitzard43@yahoo.com)ź - 2014
Sincronizarea: Neoh